ЗДРАВЕЙ, АНН (Преди "Зелените покриви")
Бягай през полята! Пръскай сълзи във вятъра!
Подгони с поглед водоцветната птичка към небето!
Попаднеш ли в студения дъжд, спомни си...
...за слънчицето, скрито в пазвата ти!
Затова, не се тревожи! Всички са такива.
У всеки се крие семето на светлината.
Някой ден ти също ще потърсиш щастието.
Тъгата се ражда, за да опознаеш радостта.
Очаква те искряща утрин!
Към остров Принц Едуард
Дошлите да посетят Анн сем. Джонсън, прекараха два дена в сиропиталището.
После двамата се сбогуваха с Анн, за да продължат по пътя си.
До нови срещи, Анн!
Ти и Еггман ми направихте такъв хубав подарък.
Чувствам се сякаш сънувам.
Писмо от Елиза!
Това е от леля Джоана?
Шапка! Шапка е!
Когато сираче като мен получи такива подаръци...
...сякаш сам Господ го прегръща.
Тези, които получиха най-хубавият подарък, сме ние.
Името на бебето което ще се роди...
Ако е момиче - Аделейд.
Ако е момче - Фредерик.
Когато бебето ни се роди...
...ще използваме имената, които ти избра.
Така, колкото и да сме далеч, ще бъдем свързани.
Преди, когато се разделих с вас, валеше сняг.
Но днес валят венчелистчета.
Анн...
Извървяла си труден път оттогава насам.
Но не забравяй!
Ти носиш усмивки в живота на другите.
Нося усмивки?
Помниш ли вълшебният жълъд?
Разбира се.
Вълшебният жълъд, който дадох на Милдред, нали?
"Докато е в теб, ще ти носи щастие."
Ти й го каза, затова...
...когато на Милдред й е тъжно...
...винаги го вади и разглежда.
Сега е учител по пиано.
Милдред е...!
Рандолф също.
Както и ние.
Щастливи сме, защото те срещнахме.
Пътят към сърцето на девойката е покрит с цветя.
Колкото и да е труден животът...
...докато вървиш към мечтите си, пътят ще е красив.
Това е от поема на Хюит.
Сякаш е писана за Анн.
Анн...
...който те срещне, запазва в сърцето си...
...семето на щастието, наречено "Анн Шърли".
Това семе ще покълне и ще стане цвете.
И ще носи радост в живота на човека.
Значи съм дала щастливото семе на всички срещнати?
Имаше тъжни моменти, но ми се ще да е вярно.
И сега, и за в бъдеще, аз ще остана приятел на твоето въображение.
Анн Шърли.
С "е" след "Анн".
Не казвай "сбогом"!
Цветето, наречено "Анн", завинаги...
...ще цъфти в нашите сърца.
Всичко хубаво, Анн!
Благодаря, учителко, Еггман!
Когато чухме, че Анн е в сиропиталище...
...си помислихме, че този път задължително ще я осиновим.
Но тя ще ходи на Принц Едуард.
Тя надминава нашето въображение.
Може сама да направлява съдбата си.
Тя има дарбата да променя живота.
Ако не я бях срещнал, щях да съм сам в живота.
Не бих си и помислил, че ще имам съпруга-учителка.
А сега получих живот, който надхвърли моето въображение.
Живот, в който ставам баща.
Нека оттук нататък да живеем.
Както Анн, да намерим свое щастие.
И така, дойде времето Анн да потегли.
Г-жа Спенсър от остров Принц Едуард...
...най-сетна пристигна да види Анн и Лили.
Ах, колко е чаровна!
Лиленце...
...оттук нататък ще бъдеш мое дете.
Нека да живеем щастливо!
Когато Анн и Лили тръгнат, ще спестим парите от тях...
...и сиропиталището ще се подобри малко.
Да, така си е.
А! Обаче като знам Анн...
...дали няма да стори някоя беля и да я върнат от Принц Едуард?
Възможно е.
О, Господи, умолявам те!
Дано Анн да не стори някаква глупост!
Връщам ти чантата много по-рано, отколкото очаквах.
В деня, когато ми взехте чантата...
...ми се струваше, че сте снежната кралица.
Помислих "студена е като лед".
Но всъщност...
Не е нужно да се оправдаваш.
Работата ми е да бъда мразена.
Когато дете без семейство дойде тук, то трябва да се научи да живее самостоятелно.
Да придобие отговорност и гордост и да продължи да живее.
Отговорност и гордост?
Ще преживееш още много провали.
От повече провали...
...ще си извадиш повече поуки.
Сега започваш.
Хайде, тръгвай, Анн Шърли!
Добре.
Ами Анн?
Ей сега ще дойде. Ще почакаме.
Анн дойде!
Анн!
Тесса!
Днес в никакъв случай няма да плача.
Вече не съм ревла.
Розовите ми панделки.
Много ги обичам. Те са ми ценно съкровище.
Затова ги подарявам.
На двете ви.
Тера не познава лицата на родителите си.
Както когато аз съм била бебе.
Затова...
...нека Тесса и другите да я поглезят.
Грижи се за Тера!
Обичам ревлата Тесса.
Казах ти, че вече не съм ревла.
Тръгвай по-бързо!
Сълзите ми напират.
По-бързо!
Анн!
Директорке! Госпожице Кели!
Много благодаря!
Анн!
Сбогом, Тесса!
Сбогом на всички!
Аз ще...
Аз ще намеря щастието.
Точно като теб.
Тя беше като внезапна буря, нали?
Да.
Анн Шърли си тръгна.
Исках още малко да я потормозя.
Скука!
Сбогом...
...добродушке.
Влакът най-сетне отпътува от сиропиталището и Хоуктаун.
Сега отиваме към пристанището.
Оттам ще вземем кораб.
Кораб ли?
Семейство Джонсън донесоха три писма за Анн.
Тя ти препрочиташе отново и отново.
Анн, къде ли си, когато четеш това писмо?
Изпратих много, но все ми ги връщаха, затова...
...много се молих точно това да достигне до теб.
Липсваш ми, Елиза.
Тук, в Лондон, прекарвам спокойни дни.
Минаха няколко години, откакто дойдох.
Когато се омъжих и напуснах Томасови...
...не можах да спазя обещанието си и те нараних.
Дълго се чувствах потисната...
...и глупава.
Въпреки това, дните, прекарани с теб като малка...
...ми оставиха спомени, които не бих могла да забравя.
Когато ми се роди момиченце...
...реших да й дам името на най-близката ми приятелка.
Анн...
...не можах да се сетя за друго име, освен твоето.
Сега, моята Анн е...
...вечно усмихната като теб тогава.
Анн...
...завинаги ще те обичам.
Аз също, Елиза.
Обичам те.
Анн...
...сигурно си изненадана, че ти пиша писмо.
Все не ми достигаше смелост да го сторя.
Но когато веднъж подреждах едни стари неща...
...намерих снимка на Бърт.
Беше от времето, когато работеше на гарата в Болингброк.
Все още си го спомням.
Времето, когато татко и Анн бяха с нас.
Прекарахме забавна Коледа.
Най-страхотната.
Аз още съм с татко и Анн.
Защото имам Мечо.
Аз също.
Чувствам се, сякаш татко все още е при нас.
С нас е.
Тук е, тук е.
А? Така ли?
Така си е.
За разлика от тогава, сега...
...Бърт е запечатан с любов, дълбоко в нашите сърца.
Татко сигурно наглежда Анн.
Какво ли прави Анн?
Мамо!
Онази шапка е подарък за Анн, нали?
Джоана...
...щом си толкова загрижена, изпрати й писмо.
Чу... Чухте ли някакъв глас?
Чух! Гласът на татко.
Ето защо написах това писмо.
Още не съм ти разказала всичко за миналото на жълтата къщурка.
По времето, когато ти се роди в жълтата къщурка, аз бях много щастлива.
Милата Берта, която обичаши книги, и...
...забавният Уолтър, който сякаш имаше криле.
Много харесвах искрените чувства помежду им.
Въпреки, че беше немощна, Берта често...
...приготвяше и ме черпеше с любимата ми торта.
Жълтата къщурка беше изпълнена с нежна топлина.
Да, когато ти се роди, те бяха невероятно щастливи.
Тя сигурно ще стане като Уолтър.
Ще лети с крилете на въображението си.
Убеден съм.
Анн сигурно ще има силата да носи щастие на околните.
Когато двамата починаха и започнах да се грижа за теб...
...аз често си мислех...
...че си събрала най-хубавите черти на Берта и Уолтър.
Но въпреки това...
...тежкото ежедневие...
...заличи радостните ми чувства.
Някакси, забравих как да се държа мило с теб.
Забравих да ти предам искрените чувства на Берта и Уолтър.
Сега, след толкова време, започнах да забравям болезните спомени.
И така осъзнах.
Възможността да те отгледам беше щастие за мен.
Същото щастие...
...със сигурност е достигнало до Берта и Уолтър.
Затова трябва да вярваш в Берта и Уолтър.
Не бива да отхвърляш щастието.
Макар че не можах да ти помогна с нищо...
...всеки ден се моля за теб.
И Хорас, и Едуард...
...и Хари, и Ной.
Винаги...
...ще се молим за твоето щастие.
Заедно с Бърт.
Благодаря...
...лельо Джоана...
...чичо Бърт...
...и всички от семейство Томас.
Дано винаги да бъдете щастливи!
За пръв път ще се кача на кораб.
Хайде! Остров Принц Едуард е оттатък това море.
Анн се разделяше с Нова Скотия - мястото, където прекара своите 11 години.
Това беше последният поглед към Нова Скотия.
Дори да ти се карат, не бива да спираш.
Това се нарича "въображение".
Твоето въображение ще стане твоята сила.
Пазете надеждата и тя ще ви отведе към успеха.
Тя сигурно ще стане като Уолтър.
Ще лети с крилете на въображението си.
Убеден съм.
Анн сигурно ще има силата да носи щастие на околните.
В живота има безброй обрати.
Зад следващия завой те очаква различен живот.
Съвсем нов свят.
В момента съм стигнала до завоя, нали?
Отивайки в нов свят, сърцето ми тръпне в несигурност.
Явно... се страхувам.
Птиче! Птиче!
Птиче, ела тук!
Слез оттам!
Ама, много е красиво.
Долетяло е оттатък морето.
Момиченцето беше като малката Анн.
Сбогом, мъничка аз!
Аз сигурно ще намеря щастие на остров Принц Едуард.
Кътбърт, които искат да те осиновят, са много приятни брат и сестра.
Искрени и мили.
От къщата на Кътбърт вижда ли се морето?
Морето не се вижда, но има зелени покриви.
Живеят в много красива къща.
Всички я наричаме "Грийн Гейбълс".
Грийн Гейбълс.
Колко романтично звучи!
Грийн Гейбълс.
Напролет има цветя.
Летем има вятър.
А зелените покриви са между тях.
Отварям доста остарялата врата...
...и подушвам нежен аромат...
...който ме приветства с "добре дошла".
Грийн Гейбълс е по-красиво чудо дори от водата.
Така е.
А после...
...сигурно...
Анн започна да си представя бъдещето.
Семейството, приятелите...
Тя приветстваше техните лица.
Унесена в мисли, времето мина неусетно.
Дните, носещи се на крилете на щастието...
...сега...
...щяха да започнат.
Хайде на разходка! Изпъчи гърди и превали хълма!
Нека и енотите, и лосовете, всички да дойдат!
Препънах се на пътя и паднах сред глухарчета.
И там открих четирилистна детелина.
Иха, иха, иха-ха, ама че късмет!
Ох, бо-бо-бо-боли, боли! Как боли!
Иха, иха, иха-ха, до-до-добре съм си!
Нека идем още по-далеч!
И да запеем песничка!
Да! Парадът няма край.
Превод: Сайрон Кордин